Der var engang...
Nej, sådan begynder historien ikke. Det er nemlig ikke et eventyr.
Men der er eventyrelementer: Drager, alfe, griffer, feer osv...
Og magi. Da jeg var ung, var magi meget mere udbredt.
Nå, men tingene forandrer sig. Men tidens pil peger kun i én retning.
Hvor skal jeg begynde?
Det er nærliggende at begynde med begyndelsen.
Det var en rædsom mørk tid.
Kong Constant var Englands første kristne konge.
Dræb alle fanger! Vis ingen nåde.
Hele verden skal dø... hvis jeg dør.
Vortigern kommer!
Han har dræbt alle fangerne.
Gid fanden havde jer!
Døden kom legende let dengang.
Tyrannerne efterfulgte hinanden i en lind strøm.
Og det, der var værre.
Borgerkrigen hærgede landet.
Herefter kom angelsakserne.
De kristnes kirker blev tilintetgjort.
Den gamle hedenske religions helligdomme led samme skæbne.
Dens tilhængere skreg i fortvivlelse...
Kun ét menneske kunne redde dem, -
- og hun kom fra trolddommens land.
Jeg fik din besked, søster.
- Jeg har taget en vigtig beslutning. - Det lyder ildevarslende.
Jeg vil give folket en anfører.
En magtfuldtroldmand skal redde England og få folk tilbage i folden.
Det magter du ikke. Det vil tappe dig for dine sidste kræfter.
Hvis jeg ikke gør det, dør vi.
Hvis folk mister troen på os, eksisterer vi ikke længere.
Den nye religion truer vor eksistens. Snart er vi glemt.
Tingene forandrer sig, søster. Det er sørgeligt, -
- men himlen, helvede og verden er dynamisk. Det er skæbnen.
Jeg nægter at acceptere det. Vil du hjælpe mig i min kamp?
Du glemmer, jeg er damen fra søen. Jeg er lavet afvand.
Alt glider fra os... det gør mig ondt.
Så gør jeg det selv.
Frik!
- Hørte du det, Frik? - Ja.
Din søster er ikke nogen ørn til at tage beslutninger.
- Hun bakker dig ikke nok op. - Vi må hellere se at komme i gang.
Måske skulle du vente nogle dage for at opbygge din styrke?
Det tillader tiden ikke.
Vores verden ligger i ruiner.
Han er pragtfuld!
Nu puster jeg liv i ham.
- Det er en pragtfuld dreng. - Tag dig af ham. Vil du ikke nok?
- Det skal nok gå. - Sværg! Jeg er døende.
Jeg sværger. Jeg skal nok tage mig af ham.
Lad mig se barnet.
Jeg døber dette barn... Merlin.
Du skulle hellere redde moderen. Hun er døende.
Nej. Hun er død.
Sov godt, mit barn. Må englene flyve dig hjem til Gud.
Hvorfor gjorde du intet for at redde kvinden?
Jeg har ikke længere brug for hende.
Kyniske kvindemenneske. Du har et hjerte af sten.
Og tænk, at jeg tjente dig i gamle dage.
Du har forandret dig. Du er blevet kristen.
Hvem har sagt det?
Skate, den modbydelige sladrehank.
Jeg følger mit hjerte. Det er tilstrækkelig religion for mig.
Hvorfor finder De Dem i hendes frækheder?
- Fordi hun har brug for mig, tumpe. - Til at gøre hvad, Ambrosia?
- Jeg skal tage mig af dette spædbarn. - Det kan jeg da gøre.
Billige tricks er ikke nok til at opfostre et barn.
Der kræves tålmodighed, forståelse og kærlighed.
Kærlighed frem for alt. Engang var du opfyldt af kærlighed.
Men det er fortid nu.
- Nå? Hvad beslutter du dig for? - Barnet bliver hos dig, men husk:
Han er kun halvt menneske. Han er min søn.
Jeg sender bud efter ham, når tiden er inde.
Ambrosia beskyttede mig som en tiger.
Forsvind med dig! Jeg vil ikke se dig igen.
Hun var det modigste og kærligste menneske, jeg har kendt.
Jeg kaldte hende tante ”A”, men hun var mere en mor for mig.
Når man føler sig elendig, synes tiden at stå stille.
Men når man er lykkelig...
Min barndom må have været overordentlig lykkelig, -
- for den forsvandt lynhurtigt.
Tag dig ikke af dem. Ved du, hvor Lord Lamberts slot ligger?
Det ligger ca. 1,6 km. herfra. Hold jer til vejen, så I ikke farer vild.
- Hvad kan vi tilbyde som tak? - Et kys.
Er du klar over, du taler med Lady Nimue, lord Ardentes datter?
Jeg svarede bare ærligt på hendes spørgsmål.
Det er kun rimeligt.
- Jeg hedder Merlin. - Og jeg hedder Nimue.
Og jeg synes, du er uforskammet.
Jeg vil aldrig glemme dig. Vi vil mødes igen...
Det sker næppe.
Nimue..
Jeg havde advaret Nimue om at forlade stien.
Men hun var stædig som de fleste unge mennesker.
Hun tog af sted på egen hånd.
Merlin! Hjælp!
Lig helt stille, så du ikke synker længere ned.
Grib fat i grenen.
Jeg kan ikke nå den!
Jeg husker stadig hændelsen efter alle disse år.
Jeg mærkede en indre kraft... Voks! Voks! Voks!
Hold godt fast.
Du er i sikkerhed nu.
- Jeg sagde jo, vi ville mødes igen. - Hvordan gjorde du det?
- Det med grenen. - Det ved jeg ikke.
Du har reddet mit liv, så du fortjener et kys til.
Jeg har set verdens smukkeste kvinde.
- Vi elsker hinanden... - Hvad ævler du om?
- Du er jo drivvåd. Tag tøjet af. - Jeg reddede hendes liv!
- Jamen, det var godt. - Nimue er datter af en adelsmand.
Hun faldt i et mudderhul, og så reddede jeg hende.
Jeg fandt en gren, som jeg fik til at vokse...
Det lyder fantastisk, men jeg sagde: ”Voks”, og så voksede den.
Hvad er der i vejen, tante?
Jeg... må sidde ned.
Hvad er der galt?
Jeg har frygtet dette øjeblik i alle disse år.
Du må af sted nu.
Af sted? Jeg forstår ikke...
Du er dronning Mabs skaberværk. En troldkvindes gerning.
- Hun vil have, du skal følge hende. - Aldrig!
Du har intet valg, kære. Du kan ikke bekæmpe din skæbne.
Ikke endnu i hvert fald.
Hesten siger, jeg skal følge med.
Dette tæppe vil holde dig varm på de kolde nætter.
- Men tante... - Op med humøret, min dreng.
Trolddom må vige for hjertets kraft.
Jeg elsker dig, tante.
Og du kan passende fortælle hendes højhed, -
- at hvis hun gør dig fortræd, slår jeg hende ihjel.
Det var højst ejendommeligt, og alligevel ikke...
Jeg følte på samme tid, det var det naturligste i denne verden.
Jeg går ud fra, jeg skal gå om bord.
følelsen blev stærkere og stærkere.
Jeg var på vejhjem.
De sejlede uden mig, men nu er jeg her.
- Hvem er du? - Forstyr mig ikke.
Det er et lumsk farvand med stærk strøm og farlige klipper.
Følg efter mig. Følg efter mig.
Ikke fare vild, ikke fare vild.
Det er denne vej, hr. Merlin.
- Deres majestæt, dette er så... - Merlin.
Merlin... endelig kom du.
- Ved du, hvem jeg er? - Dronning Mab.
Netop.
Du er blevet en flot ung mand. Mit skaberprojekt er lykkedes.
Det her er Merlin.
Han skal redde os.
Han skal få folket til at genoptage de gamle dyder.
- Hvorfor er jeg her? - For at blive oplært.
Jeg vil gøre dig til verdens mægtigste troldmand.
- Hvorfor? - Du skal føre folket til os...
... og de gamle sædvaner.
- Og hvis jeg ikke vil være troldmand? - Det er din skæbne.
Husker du, hvordan du fik grenen til at vokse?
Det er derfor, du er her. For at lære.
Du vil snart opdage, at du besidder en mægtig kraft.
Og når den frigøres...
... holder du verden i din hule hånd.
Hele universets magi og alle besværgelser -
- findes i disse bøger.
- Skal jeg dø? - Først når tiden er inde.
Det kan vi ikke lave om på. Men vi kan bygge skæbner.
Det er dog blot en illusion, især i hans tilfælde.
Somme tider kan vi se ind i fremtiden.
Sådan kommer du til at se ud.
- Bliver jeg så gammel? - Tag dig i agt, unge Merlin.
Forsøg at holde dig ung i sindet.
Og du skalvare dig for at komme med en masse råd.
- Din tur, Frik. - Nuvel, hr. Merlin...
Der findes tre kategorier af magi.
Tre stadier som skal gennemføres, før du bliver en rigtigtroldmand.
I det første stadium tryller man ved hjælp af besværgelser.
På det andet stadie finder man de troldmænd, -
- som tryller ved at bevæge hænder og fingre.
På det tredje og højeste stadium-
- finder man de troldmænd, som hverken behøver ord eller gestus-
- men som ved ren og skær viljekraft får himlen til at skælve.
Men selvfølgelig er det kun de mest begavede, som når så langt.
Kom nu bare videre!
Som De vil.
Nogle spørgsmål?
Jeg læste dag og nat -
- og lærte om de kræfter, som holder sammen på denne verden.
Jeg læste om verdener, som findes under overfladen og bag spejle.
- Så er det din tur. - Må jeg ikke blive fri?
Højre hånd.
Sluk lyset igen. Venstre hånd. Koncentrér dig.
Du glemte at koncentrere dig.
- Hvordan klarer han sig? - Læste De min rapport?
Ja, men jeg vil høre din personlige mening.
Jeg skulle mene, at han har evnerne...
- Han kan blive en af de største. - Jeg vidste det.
Men det sker aldrig.
Han når kun til gestus-afdelingen. Han har ikke lyst til at fortsætte.
Inderst inde synes han ikke om trolddom.
Synes ikke om, siger du?
Jeg ved, det lyder forfærdeligt, men sådan er det nu engang.
Det må vi gøre noget ved. Jeg har et job til ham.
Sandheden er, at han ønsker at rejse hjem.
Hjem?
Hjem?!
Hvorfor kaldte du, Merlin?
- Jeg kaldte ikke. - Jo, du gjorde.
- Hvem er du? - Damen fra søen.
Hvordan kommer du af det med med min søster Mab?
- Vi kan ikke enes. - Hvorfor ikke?
Jeg synes ikke om det, hun har gjort.
Hun skabte dig og lod din mor dø.
Lod hun min mor dø?
Åh, undskyld. Jeg måtte ikke sige det.
Det slap bare ud.
- Jeg vender hjem. - God idé.
Ambrosia er dødssyg.
Hr. Merlin?
- Hvor er han? - På vej hjem til Ambrosia.
- Hvordan kommer han over søen? - Min kære søster...
Det ville gøre alting lettere, hvis I to kunne...
Jeg har ikke bedt om dit råd!
- Hvad agter De at gøre? - Jeg vil kæmpe for at beholde ham.
Hvor er han?
Så er du her igen.
Kold som is som sædvanlig. Nej, nej. Bank endelig ikke på først.
Hvor er Merlin?
Er han stukket af fra dig? Typisk dig.
Det er gået så hastigt ned ad bakke for dig, -
- at du må have fået splinter i bagdelen.
Tir mig ikke, Ambrosia. Jeg er ikke oplagt til den slags.
Jeg er også bekymret for ham. Du burde passe bedre på ham.
Han kommer tilbage. Han ved, at du er syg.
Jeg er ikke syg. Jeg er døende.
- Send ham tilbage til mig. - Kan du ikke tvinge ham?
- Det er bedst, du taler med ham. - Glem det.
- Trodser du mig? - Ja, da. Det har jeg altid gjort.
- Hvorfor? - Det ligger i min natur.
Når jeg ser drengen, siger jeg ikke et kvæk.
Han følger sit hjerte.
Se nu, hvad du fik mig til at gøre.
Ambrosia?
Ambrosia! Hvad er der med dig?
Det ved du bedst selv.
Du er jo magiens mester.
Tante A!
Mit barn... du er tilbage.
- Hvad er der i vejen? - Ingenting. Alt er, som det skalvære.
Merlin, husk...
... lyt kun til dit hjerte.
Du dræbte hende! Præcis som min mor.
Nej. Jeg lod hende kun dø.
- Du er ikke stærk nok til at slå mig. - Min styrke vil vokse.
- Flot, Merlin. Jeg er imponeret. - Jeg tilgiver dig aldrig.
Det gør mig ondt, men din mor og Ambrosia var en slags krigsofre.
Jeg kæmper for at redde mit folk.
- For min skyld kan du dø! - Det gør jeg, hvis jeg taber.
- Jeg hjælper dig aldrig. - Jo, det gør du.
Jeg tvinger dig til det.
Jeg sværger ved Ambrosias og min mors grav-
- at jeg kun vil bruge mine kræfter til at bekæmpe dronning Mab.
Således valgte jeg min skæbne.
Jeg vidste, Mab havde hørt mig, -
- men hun troede, hun kunne få mig til at bryde mit løfte.
En del af hende fandtes jo inden I mig.
Hun ventede tålmodigt i skyggen -
- i håbet om, jeg ville indse, jeg havde truffet et forkert valg.
Tiden gik og gik...
Regnen faldt på de retfærdige og de uretfærdige.
Mænd og kvinder blev hugget ned for at blive genfødt stærke.
Mab måtte vente I mange år, men det betød ingenting.
Årene fløj af sted.
Til sidst lykkedes det hende at få mig til at bryde mit løfte.
Det er et godt sted til et slot. Ikke sandt, lord Ardente?
Uindtageligt, Deres majestæt. Ingen hær kan belejre det.
- ikke engang Uthers. - Uther er i Normandiet.
Jeg hører, han er ved at samle en hær for at sejle til England.
Han vil dræbe mig, forståeligt nok. Jeg dræbte jo hans far kong Constant.
- Kong Constant var en tyrann. - I stil med mig?
Ja... jeg mener nej.
Du lyder ikke særlig overbevisende.
Hvis side vil du kæmpe på, hvis vi bekrigede hinanden?
Jeg har altid været loyal mod Dem. Min hær står til Deres disposition.
Indtil videre, ja. Men jeg kræver en garanti.
- Jeg giver Dem mit ord. - Jeg beholder din datter Nimue.
- Det er en skandale! - Jeg beklager.
Kong Vortigern, uanset hvad De gør med mig, gør min far det rigtige.
Naturligvis. Hvis du er loyal, sker der hende ikke noget.
Men forråder du mig, slår jeg hende ihjel.
Far!
- Hvordan går det? - Udmærket.
Men vestflanken skal forstærkes.
- Hvad skete der egentlig? - Jeg ved det ikke...
- Vagter, før ham bort. - Det her burde ikke kunne ske.
Få fat i en anden arkitekt.
Du dér!
- Hvorfor holder konstruktionen ikke? - Jeg er sandsiger, ikke arkitekt.
Er du sandsiger, bør du vide den slags.
Hvorfor styrter tårnet sammen, hver gang jeg genopbygger det?
Joh... ser De...
Bør jeg vide den slags?
Jeg rådfører mig med runestenene. Det er jeg god til.
Hvorfor er jeg omgivet af uduelige fjolser?
Jeg har altid dyrket de gamle dage, men nu står livet på spil...
Et værdifuldt liv... mit liv.
Jeg har aldrig fået hjælp... aldrig.
Hvad skal jeg gøre? Jeg ved sgu ikke, hvorfor tårnet styrter sammen.
- Der hviler en forbandelse her. - Er du her igen? Efter alle disse år.
- Dronning Mab? - Ja, dit gamle fjols.
Der hviler en forbandelse. Hverken tårnet eller slottet holder.
Hvad skal vi gøre?
Du skal finde en mand, som har en ikke-jordisk far -
- og blande hans blod med murværket.
Genialt.
Men... en mand uden en jordisk far...
Hvor finder jeg mon sådan en?
Det skal jeg sige dig.
- Pågrib ham! - Velkommen i mit hjem, sir.
Hvad kan jeg gøre for Dem?
- Jeg er kongens sandsiger. - En betydningsfuld stilling.
Og en udsat stilling. Jeg er den tredje sandsiger i år.
- Kongen har et stort forbrug. - Han forbruger alting hurtigt.
- Det ser ud til at holde. - Ja, det kan De bande på, det gør.
Fundamentet er lige så stabilt som...
Hvad sagde du?
Deres majestæt, jeg har fundet manden uden jordisk far.
- Hvis du laver numre med mig... - Nej, det er skam sandt.
Der er kun en måde at finde ud af, om du taler sandt.
Hent en skål og skær halsen over på ham.
- Hvad venter du på? - Det er en troldmand.
Hvorfor vil De skære min hals over?
Jeg skal blande dit blod med murværket.
Det gamle fjols påstår, at tårnet ellers vil styrte sammen igen.
Det er en smal sag at dø for sit land.
Lad mig give Dem et råd først.
Deres majestæt risikerer at fremstå som... dum.
- Hvad kaldte du mig? - Dum.
Manden har storhedsvanvid. Hvorfor kaldte du mig dum?
De må da kunne forstå, at man ikke kan opføre et slot der. Se!
- Jeg kigger. - Jeg kan ikke se noget.
Ser De ikke åen, som løber ind i grotten nedenfor.
- Jeg ser den... - Vil du bygge mit slot på vandet?
Det bliver værre endnu. De har vækket dragerne.
- Hvilke drager? - Der er to. En rød og en hvid.
- Mit våbenskjold er en hvid drage. - Det er et varsel.
Hvad mere så du?
Den røde drage besejrede den hvide.
Det er et varsel, ikke sandt? Det kan ikke udelukkes.
Deres majestæt, prins Uther er gået i land med en stor hær.
Han marcherer mod Winchester.
- Du forudså det her. - Jeg kan se ind i fremtiden.
Organisér hæren. Vi marcherer mod Winchester.
Jeg har bekriget mine fjender i 15 år, men der kommer stadig nye.
Holder det nogensinde op?
Hvis jeg spår ind i fremtiden, kan De knuse dem, før det er for sent.
Men så kan De jo ikke halshugge mig.
Du er en besynderlig mand. Dig kan vi ikke lade gå frit rundt.
Du er for langsom, præcis som mine fjender.
De tænker, før de handler i modsætning til mig.
Og du... er fyret.
- Bagbind troldmanden. - Hurtigt. Før han ombestemmer sig.
Luk porten op!
Denne vej.
Smid ham ind i cellen!
Frik... Hvordan har du det?
Jeg er stresset og underbetalt. Tak, for din omsorg.
De er på herrens mark, hr. Merlin.
Hvordan kan en opkomling som Vortigern blive konge?
I dødelige ejer ikke realitetssans. Det er skammeligt.
- Jeg skulle hilse fra Mab. - Naturligvis.
- Hun agter at straffe Dem. - Hun hader mig.
Nej. Men hun er skuffet over, at De ikke vil bruge Deres magiske kræfter.
Jeg aflagde en ed ved Ambrosias grav.
- Hvorfor bruger De ikke kræfterne? - Fordi Mab ønsker det.
Hun får krammet på Dem til sidst. De er kun halvt menneskelig.
Hun er en grusom fjende og en ussel arbejdsgiver.
De skulle bare vide... Nå, men det må blive en anden gang.
Merlin...
- Nimue? - Så er det altså dig?
- Nimue... hvad bestiller du her? - De holder mig som gidsel.
Vortigern vil sikre sig imod, at min far ikke slutter sig til prins Uther.
- Hvorfor det? - Han er mistroisk over for alle.
Ingen ved, hvem det går ud over næste gang.
Og jeg, som sagde, at Uther ville besejre ham.
Jeg håber, du får ret. Hvad er der i vejen? Er du syg?
Nej. Men jeg må ud herfra. Jeg bliver kvalt herinde.
Nimue... Jeg har aldrig glemt dig. Efter alle disse år.
I lige måde, Merlin.
Uther har indtaget Winchester, ingen kan standse ham.
Jo, jeg kan!
- Jeg har ikke sendt bud efter dig. - Det er derfor, jeg er kommet.
Jeg har dræbt mænd for mindre.
- Og kvinder? - Og børn.
- Jeg ryster af skræk. - Hvor får du dit mod fra?
Hvis der sker mig noget, slutter min far og hans følge sig til Uther.
Godt. Hvad ville du?
Troldmanden Merlin er syg.
- Så lad en læge se på ham. - Han vil have sin frihed.
- Det er udelukket. - Så dør han.
Vi dør alle... før eller senere.
Selv troldmænd dør.
Så får du ikke besked om slagets udfald. Han har fået et nyt syn.
Vil du ikke vide, hvad du skal gøre for at vinde?
Kom...
Jeg har samlet den største hær nogensinde.
Der skal mere til. Uther og hans mænd følger den kristne vej.
- De går ikke ind for mord, vel? - De vil myrde for den hellige sag.
- De dræber altså, når det passer dem? - Nøjagtig som os.
- Hvornår går han til angreb? - Først efter foråret.
Godt. Så overrasker vi ham og angriber ham om vinteren.
Merlin, jeg har brug for din hjælp. Hvordan har du det?
Undskyld min hidsighed. Tålmodighed er ikke min stærke side.
De har vist meget få stærke sider.
- Hvad kan jeg gøre for Dem? - Kan Uther besejres?
Jeg drømte om et slag i Winchester, -
- men jeg var for svag til at se, hvordan det sluttede.
Drøm om det igen. Jeg vil vide, hvem der vinder.
Og jeg vil have frisk luft og lys.
Ellers kan jeg ikke drømme og se syner.
Er det virkelig det hele?
Derovre bag bakkerne ligger øen Avalon.
Josef fra Arimatia kom dertil fra Jerusalem med den hellige Gral.
Kalken, som Kristus brugte til den Sidste Nadver.
Den kan gøre de sultne mætte og helbrede de syge.
Men den hellige Gral forsvandt.
Mange har søgt efter den, men ingen har endnu fundet den.
Men en dag vil en mand med et rent hjerte finde den -
- og der vil på ny opstå fred og lykke.
En smukberetning...
... ligesom dig.
Disse minder gør ondt. Minder om kærlighed gør ondt.
Vor verden var i opløsning, men jeg var ligeglad.
Det var den lykkeligste stund i mit liv.
- Er du virkelig troldmand? - Jeg tryller med hænderne.
- Er der magi i hænder? - Ja, da.
Hænder kan fortælle meget mere end ord.
De kan byde velkommen og bede. Og de kan...
Hænder kan til og med...
Tænk, hvis alting var lige så enkelt som månens rundhed.
Alting er lige betydningsfuldt. Intet er mere værd end noget andet.
Jeg troede ikke, du ville trylle.
Det var ikke trylleri. Trylleri er ægte.
Det var bare et lille nummer.
Luk porten op!
Vær hilset, Vortigern. Jeg er Mab, den gamle tids dronning.
- Hvad skylder jeg æren? - Jeg ved, hvordan Uther kan besejres.
Hvad vil denne alliance koste mig? Alting har jo sin pris.
Jeg vil have troldmanden Merlin.
Han er for værdifuld. Han får åbenbaringer.
Enhver kan se syner. Ser De ikke syner?
Ser De ikke Dem selv som sejrherre?
Jo, men hvorfor skulle du hjælpe mig?
- Jeg foretrækker dig frem for Uther. - Jeg tror ikke på de gamle dyder.
Du... tror ikke på noget som helst.
- Jeg tror på mig selv. - Det er ikke nok til at vinde.
Nu forstår jeg. Uther vil indføre kristendommen...
... og dermed knuse dig.
Meget vel. Du får troldmanden. Fortæl, hvordan Uther kan besejres.
Du skal bringe Nimue som offergave til den Store Drage.
Så enkelt er det ikke.
- Har du problemer med moralen? - Med politikken.
Beklager. Så længe hun er mit gidsel, er hendes far loyal.
Jeg har en vigtig nyhed. Lord Ardente har sluttet sig til prins Uther.
- Hvor belejligt, Mab. - For os begge to.
- Pigen skal dø. - Lad Merlin overvære ofringen.
Nimue...
Min Nimue...!
Godt gået. Merlin.
Ligesom Josef fra Arimatia begav jeg mig til Avalon.
Ikke med den hellige Gral, men med noget mere værdifuldt.
Søstre!
Hun er kommet slemt til skade.
Mens munkene bad og jeg pønsede på hævn...
- var nonnerne sig mere praktiske.
De brugte deres kendskab til urter og medicin -
- til at redde min elskede.
Merlin...
Hun er ilde tilredt. Søstrene gør, hvad de kan, men du må bede med os.
Hvorfor bede til jeres Gud, når han alligevel tager hende fra mig?
- Det her er ikke Guds værk. - Det ved jeg.
- Ved du, hvem der gjorde det? - Ja. Det gør jeg.
Mab!
Kan du høre mig, Mab?
Ja, Merlin.
Du dræber alle dem, jeg elsker. Min mor, Ambrosia og nu Nimue.
Målet helliger midlet. Jeg gjorde det for din skyld.
Brug dine kræfter.
Rejs dig, kære Merlin og demonstrér din magt.
Nej, Mab! Jeg slår dig ihjel!
Det kan du ikke. Jeg er for stærk for dig.
Vent og se! Vent og se!
Det sker aldrig. Aldrig.
- Merlin... - Sig ikke noget. Spar på kræfterne.
Vend dig ikke mod væggen.
Jeg får nogle grimme ar.
Det vigtigste er, at du er i live.
Nimue...
Jeg er nødt til at rejse væk et stykke tid.
Når jeg vender tilbage, bliver jeg hos dig for evigt.
I mine øjne vil du altid være smuk.
Dame fra søen!
Det er mig... Merlin.
Jeg behøver din hjælp.
- Hjælp til hvad? - Til at besejre Vortigern.
Han står i ledtog med Mab og er en tyran.
En god konge, en dårlig konge...
Du dømmer andre for hurtigt.
Du bliver klogere.
Jeg giver dig... Excalibur!
Jeg hørte sværdets sang...
... og den var smuk.
Bevæbnet med den retfærdiges sværd skulle jeg nu møde en anden drage.
Den røde drage... Uthers våben.
Jeg skulle gøre det ene mand, med hans tilladelse.
En vis Merling ønsker attale med Dem.
Velkommen til Winchester Castle, Merlin.
- Er du troldmanden Merlin? - Troldmand?
- Vi kristne tror ikke på trolddom. - Det er I i jeres gode ret til.
Men jeg håber, I tror på den nyhed, jeg bringer jer.
- Er den god eller dårlig? - Det er op til jer.
- Vortigern forbereder et angreb. - Man fører da ikke krig om vinteren.
Vi fører krig om sommeren og hviler ud om vinteren.
Vortigern er ligeglad, han vil bare vinde.
Under andre omstændigheder ville jeg støtte ham.
Hvorfor fortæller du mig det her?
Vortigern er min fjende Mabs ven. Min fjendes fjende er min ven.
Desuden har den røde drage dræbt den hvide.
- De vil blive en god konge. - Mener du virkelig det?
I modsætning til kong Constant. De må overgå ham.
Men jeg stiller mine evner til rådighed for Dem.
Merlin! Jeg beder om forladelse. Du havde ret mht. Vortigern.
- Hvilket fjols vil slås om vinteren? - Jeg var fjolset.
- Men vi er klar til at tage imod ham. - Hvor skal slagmarken ligge?
Her. Vi bekriger ham her.
- Ved floden? - På floden.
Han er nødt til at forcere passet på vej mod Winchester.
I møder Vortigern her og tilintetgør ham.
Uther ved, du vil angribe, han ligger på lur.
- Hvem har advaret ham? - Merlin.
- Døde han ikke? Og pigen? - Hun er i live.
Dig og din sølle magi. Jeg har aldrig troet på den.
Du er modig, Vortigern, men forfærdelig dum.
Du må tro på noget nu.
Jeg har været konge i 20 år og aldrig lidt nederlag.
Jeg har aldrig brugt magi, kun mine bare næver.
- Hvad er det? - Den vil beskytte dig.
Hvad er du bange for?
Du går glip af udviklingen, den lader dig i stikken.
Konger, dronninger, gamle sædvaner, nye sædvaner...
Det bliver det samme til sidst.
Jeg har aldrig været bange, og jeg bliver det heller aldrig.
Åh, Vortigern...
Det er din stolthed. Din stolthed bliver din skæbne.
Lord Ardente, forræderen som skiftede side.
Skyd!
Gid, jeg kunne skyde.
Angrib!
Ardente...
Vil du bruge din trolddom mod mig?
På en eller anden måde skal jeg nok få dig dræbt.
Der blev kun fældet en tåre over Vortigern, -
- men hans stolthed havde stødt den fra sig.
Det kostede ham livet.
- Et prægtigt sværd. - Det er Excalibur.
Det kan kun bruges af et godt menneske med en god sag.
Jeg forstår.
Nu troede jeg, at jeg kunne være sammen med Nimue.
Jeg mente, Uther ville blive en god konge, som bekæmpede Mab -
- men jeg var en dårlig menneskekender.
Jeg nærede altid for store forventninger til folk.
Cornwall...
Deres majestæt, dette er min hustru Igraine...
... og min datter.
Velkommen til Pendragon.
- Og du hedder? - Morgan le Fay, Deres majestæt.
Tillader du, at jeg danser med din hustru bagefter?
- Hvis det kan glæde Deres majestæt. - Det kan det... i høj grad.
Merlin...
Igraine er en smukkvinde, ikke?
Smuk og en andens hustru.
Men smuk. Betyder det andet noget?
Er du virkeligtroldmand?
- Det siges. - Så tryl for mig.
Har du vasket dig bag ørerne?
Det er ikke rigtigt trylleri. Det kan hvem som helst gøre.
Godt. Så prøv du.
- Hvad sagde jeg? - Du har ret. Alle kan gøre det.
Morgan, kom herover.
Han havde næppe fået kronen på, før historien gentog sig.
Jeg besluttede at rejse, så kunne de stege i deres eget fedt.
- Må jeg gøre dig selskab? - Ja.
- Jeg tror på dig, Merlin. - Og jeg tror på dig, Uther.
Hvor stor er din kraft? Kan du få en kvinde til at elske mig?
Nej. Man kan ikke fremtrylle kærligheden.
Kan du få hendes mand dræbt?
Jeg begærer Igraine mere end noget andet i denne verden.
Du får hende ikke.
- Ved du, hvad kærlighed er? - Ja, det gør jeg tilfældigvis.
- Giv mig Igraine. - Det kan jeg ikke.
Så tager jeg hende. Selv om det fører til krig.
- Det gør det. - Og hvad så? Jeg har jo Excalibur.
Meget vel.
Giv mig sværdet, så jeg kan fortrylle det.
Hvem vover at vække mig?
Jeg er Merlin og det her er Excalibur!
- Hvor har du det fra? - Det er en gave fra damen i søen.
Hun og jeg har været venner siden Arilds tid.
Hvis jeg kan huske det, må jeg være oldgammel.
Vil du opbevare Excalibur, indtil et godt menneske henter det?
Så må jeg beholde det for evigt.
Eller måske længere.
Du narrede mig, Merlin.
Rolig nu, Uther. Det er jo en troldmands arbejde.
Sværdet er dit, hvis du kan få det løs.
Merlin? Hvor er du, Merlin?
Der ligger Avalon. Vi er fremme nu, sir Rupert.
Det håber jeg sandelig. Vi er jo ikke så unge som før.
Sandt nok.
- Jeg er ikke klar til at vise mig. - Lad mig afgøre det.
Jeg ligner et monster.
Jeg kan ikke. Mab er for stærk.
- Følg med mig herfra. - Jeg er ikke klar til at møde verden.
- Hvornår bliver du det? - Det ved jeg ikke.
Tre måneders belejring... forgæves.
Det er et håbløst projekt. Opgiv det.
- Det er det glade vanvid. - Jeg må have Igraine.
Jeg har været i Colchester. De må være klar over, -
- at kongeriget smuldrer, mens vi slås til sidste blodsdråbe.
Gjaldt det penge, kærlighed eller magt, kunne jeg forstå det, -
- men Cornwalls hustru?!
Du er født gammel, Boris. Du ved ikke, hvordan det er at begære en kvinde.
Jeg har kæmpet hele livet.
Blodige dage og kolde nætter med kun et sværd ved min side.
De kan aldrig indtage Tintagel Castle.
Hundreder har mistet livet på grund af din søde kløe.
- Vil du kurere mig for den? - Dit gode ry er ødelagt.
Et ry er som glas. Er det først sprukket, kan det ikke repareres.
Du er forandret. Du fortærer verden med dine lyster.
- Vil du hjælpe mig? - Ja. Jeg må ikke være rigtigt klog.
- Hvad kræver du til gengæld? - Du skal nok få lady Igraine.
Men hun vil føde en søn, og han er min.
- Hvad vil du med ham? - Gøre ham til et hæderligt menneske.
Dine ord sidder fast i halsen. De kvæler dig som bræk.
Nuvel. Jeg er indforstået.
- Og Cornwall må ikke gøres fortræd. - ikke af mig.
Bryd lejren op og træk hæren tilbage om dagen, så Cornwall kan se dig.
Uther bryder lejren op. Vi følger efter ham.
- Tag ikke af sted. - Hvorfor ikke?
- Jeg er bange for, at... - Du er i sikkerhed her på slottet.
- Tag dig af din mor, Morgan. - Ja, far.
Fremad!
Husk: Du har kun til i morgen.
Natten er din ven. Udnyt den.
- Du er uenig? - Naturligvis.
- Formålet helliger midlet. - Hvor har jeg hørt det før?
- Lord Cornwall er på vej. - Luk porten op!
Luk op. Lorden kommer!
Er du allerede tilbage?
Uther er væk nu. Min plads er hos dig.
- Mor, det er... - Og du skal i seng nu.
- Slip mig! - Ti stille!
Jeg fik ikke sagt godnat.
Godnat, godnat...
Alting falder fra hinanden, siges det.
Uther forrådte mig og dræbte Cornwall.
Men jeg svigtede Igraine ved at hjælpe Uther.
Et svigt medfører et andet, og så fremdeles.
Den uskyldige dør... Det plagede mig resten af livet.
Det er snart overstået. Mere vand!
Frik, hvad laver du?
Nedfælder eventyr på papir, så du vil blive husket.
Det behøves ikke. Jeg bliver ikke glemt.
Godt nok...
- Godt nok? - For os. Det går godt for os.
Ja, det skal jeg nok sørge for.
- Hej, Morgan. - Hvem er du?
- Jeg er en gnom. - Er du ikke lidt for høj?
Gnomer findes i alle former og størrelser. Jeg er den langs slags.
- Kan du trylle? - Ja, da. Se bare her.
Skønne ungmø, jeg står til Deres tjeneste.
Deres ønske er min lov.
Se så her!
Det er rigtigt trylleri. Kan du lære mig det?
Ja, hvis du vil gøre mig en tjeneste.
Du får snart en lillebror. Glæder du dig ikke?
Han er ikke min rigtige lillebror. Han har en anden far.
Du er skarpsindig.
Du bliver en god elev. Jeg vil lære dig alt muligt fantastisk.
- Hvad skal jeg gøre? - Læg denne sten i barnets vugge.
Og så blev Arthur født.
Endelig... Et godt menneske, en god konge.
Du er let at narre, Merlin. Uther narrede dig, da han dræbte Cornwall.
- Hans barn er forhekset. - Drengen er min!
Han er sin fars søn. Takket være ham vil blodet fortsat flyde, -
- og det vil føre folket tilbage til mig.
Du vil forsvinde som dug for solen!
Stakkels Merlin... Du tager fejl igen. Jeg vil sejre.
Jeg udholder ikke tanken om, at folk vil stirre og pege på mig.
Vi kommer til at bo i skoven. Dyr stirrer og peger ikke ad dig.
- Det er en drøm, Merlin. - Jeg vil gøre drømmen virkelig.
Jeg har fundet fred gennem bøn og meditation.
En hidtil ukendt fred. Jeg forstår det ikke.
Hvis jeg skalvære ærlig, så overgår det også min forstand.
- Hvorfor burer du dig inde her? - For at være tættere på Gud.
Jo tættere på Gud, desto længere væk fra mig.
Tag sløret af.
Hvor kom jeg fra? Nå, ja...
Arthur var netop kommet til verden.
Jeg opfostrede ham bistået af sir Hector.
Jeg var hans lærer. Jeg underviste i magi, men etik og moral.
Og tro mig, dét er langt sværere.
Hans biologiske far blev sindssyg...
Dræb fangerne!
... og begik selvmord.
Så er vi fremme ved vor tid, skulle jeg mene.
Arthur var nu en frisk, ung mand.
Jeg forventede måske for meget, men jeg nærede store forhåbninger.
Du må ikke presse hesten, Arthur. Vi bryder op nu.
Har du hørt, at kong Uther er død?
- Hører du? Kongen er død. - Det ved jeg.
- Hvem har fortalt dig det? - En lille fugl.
- Hvad skal vi nu? - Gøre dig til konge.
- Hvordan kan jeg blive konge? - Det er din skæbne.
Jeg har ikke blåtblod i årene.
Lad mig komme til, stump!
- Den blærerøv. - Det her ender skidt.
Arthur udfrittede mig, men jeg var ikke rede til at svare.
Sandheden om hans far, Cornwalls død, min rolle i miseren...
Ikke sært, jeg havde mine kvaler. Desuden...
... blev jeg distraheret.
Gribbe!
- Tak. - Jeg gjorde ikke noget.
Jeg talte ikke til dig.
- Hvad var det? - Det...
... var en hilsen fra en gammel ven.
Arthur bad om en forklaring.
Men det tjener intet formål at afsløre alt.
Jeg håbede blot, han forstod min rolle.
Arthur... sir Hector er ikke din rigtige far.
Din far var kong Uther, og du...
... er den retmæssige tronarving.
Han tog det pænere end forventet.
Hvis det er sandt, vil jeg være konge.
Hvad vil du udrette som konge?
- Hvad nu? - Sneglen har forkørselsret.
- Hvad ville du gøre som konge? - Gøre alt det, du har lært mig.
Jeg ville bygge en gylden by...
... hvor der hersker fred og godhed.
Verden har brug for retfærdighed og medfølelse, snarere end godhed.
Men Camelot lyder som en drøm, der er en konge værdig.
- Kom så, Rupert. - Camelot?
- Camelot... - Fart på, Arthur!
Alle ridder har prøvet at tage det, men sværdet er kongens... dit.
Merlin! Det føles som om, du lige har været her.
- Han gør krav på Excalibur. - Hvem er han?
Arthur, Uthers enbårne søn og landets retsmæssige konge.
Hvorfor skal han have sværdet? Han vil svigte folket som sin far.
Jeg ved ikke, hvad jeg vil gøre, men jeg ved, hvem jeg er.
- Klogt svaret. - Jeg havde en klog lærer.
Du vil ødelægge de gamle dyder.
Du vil blive glemt lige som os andre.
Det er din frygt, ikke min.
Jeg kan ikke dø.
Jeg er tidens klippefaste grund.
Jeg vil bestå for evigt...
... i drømmenes grænseland.
Tag sværdet, Arthur.
Nu, Arthur!
Sværdet er dit!
Excalibur!
Se på ham, Merlin. Hans vælde begynder med blod -
- og vil slutte i et blodbad.
Du tager fejl, Mab. Arthur vil helbrede landet.
Sværdet! Han har Excalibur!
- Rydder du aldrig op efter dig? - Jeg er forfærdelig træt.
Jeg kan hverken bruge dværge, gnomer eller feer. De er upraktiske.
Jeg har pokkers travlt.
Jeg har opgivet Merlin. Jeg havde håbet, -
- at han trods alt ville have forandret sig.
- Han er stædig som en kamel. - Ja. Jeg tog gruelig fejl.
- Det er da noget helt nyt. - Ti stille!
Jeg nedkaster en forbandelse over Arthur. Alle skal vide det.
Du får til opgave at sprede det, Frik.
Uther var min fætter, tronen er min!
Du formåede ikke at trække sværdet op af stenen.
Min far har ret til tronen ifølge arvefølgen.
Det var bedre, ikke?
Nu kan I lytte i stedet for at skændes. En helt ny fornemmelse.
Uther havde en søn. Dette er Arthur, landets sande konge.
- Uther var barnløs. Det ved alle. - Nej.
- Uther fik en søn. - Hvornår?
Da han belejrede Tintagel, forgreb han sig på lady Igraine.
Det resulterede i en søn. Det er sandt. Jeg var selv til stede.
Arthur? Uthers søn?
- Så lad ham trække sværdet op. - Det har jeg allerede gjort.
Bevis det... Bevis, at det er Excalibur.
Så er det altså sandt...
Du er Uthers søn.
Jeg knæler for min konge.
- Det gør jeg også. - Han har sværdet.
- Acceptér ham, Lot. - Aldrig! Hverken jeg eller min søn...
Tal for dig selv, far. Han har sværdet, han er konge.
- Gawain! Trodser du din egen far? - Om nødvendigt.
- Og hvis du tager fejl? - Så må du dræbe mig i kamp.
- Jeg er kongens undersåt. - Skam dig!
Nuvel da.
Mine herrer, selvom det er svært, så tænk efter et øjeblik.
- Vi har oplevet for mange krige. - Jeg skifter ikke mening!
Hej, Morgan.
Sikke stor du er blevet.
- Hvem er du? - Jeg så dig, da du var lille.
- Jeg troede, du var en drøm. - Jeg er skam virkelig.
Du løj for mig. Du lovede at gøre mig smuk.
Lovede jeg virkelig det? Så må jeg holde mit ord.
Men nu ikke flere barnligheder.
Hvorfor så trist? Det er kun et stykke legetøj.
Se dig selv i spejlet.
- Jeg er smuk. - Meget smuk.
Den romerske stil er kun passende for en modebevidstkvinde.
Den er herlig.
- Giv mig så tronen. - Så store kræfter har jeg ikke.
Af egen erfaring ved jeg, at alfer er så små, -
- at når det regner, er de de sidste, der får det at vide.
- Fordi de er så små... - Frik!
Ikke mere pjat. Kom så i gang!
Måske er det muligt at opfylde dine ønsker, Morgan.
Hvis din søn bliver konge.
Hvordan det? Jeg kan ikke gifte mig med Arthur.
- I kan stadig få et barn. - Vi har den samme mor.
Under mit charmerende og stilfulde ydre, -
- er jeg en tvær, gammel gnom.
- Betyder det noget? - Det kommer an på...
Du behøver ikke forføre mig for at få mig overtalt.
Som alle andre vil jeg også have kronen.
Jeg kan godt lide dig, Morgan. Du er en oprigtig, ung kvinde.
Og jeg kan godt lide dig... hvem du så end er.
Gør plads!
Hæren er næsten klar. Det bliver et blodigt slag.
Afvent mit signal.
- Han bliver dræbt. Merlin! - Hvad pokker er han ude på?
Lad os spare blodsudgydelserne. Det her er en sag mellem os to.
Ja.
Det her er Excalibur, den retmæssige konges sværd.
Hvis du mener, du har krav på det, så tag det.
Og dræb mig.
Tilgiv mig, Arthur.
Jeg kan mærke det.
Sværdet er dit. Du er vor sande konge.
Krigen er forbi!
Arthur er vor retmæssige konge, ifølge arvefølgen.
Her, i denne cirkel -
- takker vi vor frelser -
- og lader cirklen blive et symbol for vort mål.
Alle i cirklen er hinandens ligemænd.
Enhver må gøre sin stemme gældende.
Alle skal kæmpe for sandhed og hæder.
Lad os alle bede.
Jeg troede, at en af mine drømme var blevet til virkelighed.
Langt om længe fik vi en god konge.
Deres majestæt, lad mig præsentere lady Marie -
- som er kommet for at hylde Dem.
De skal være velkommen.
- Hvad er det? - Smykker og silkestof.
Jeg er beæret over dine gaver.
Må jeg og mine tjenere overnatte her i aften?
Det har været en lang og strabatiøs rejse, -
- og vi trænger til at hvile ud, før vi rejser videre.
Selvfølgelig.
Vi kunne måske nyde hinandens selskab...
- Du kan fortælle om dit folk... - Så gerne... Deres majestæt.
Hvad er det, du viser mig, Mab?
Hvad har du dog gjort?
Arthur...!
Jeg red hurtigt den dag...
- men jeg kunne ikke nå at forhindre det, som kunne betyde vor undergang.
Forsvind herfra, mine herrer!
Ud!
Og luk døren efter jer.
Hvad foregår her?
Sig mig sandheden, Arthur. I forgårs havde du en kvinde, ikke?
Jo. Siden du nu spørger.
- Men det angår ikke dig. - Det var Morgan le Fay.
Hendes mor var lady Igraine, din mor!
Det vidste jeg ikke.
- Jeg sværger. Jeg vidste det ikke. - Dit fejltrin resulterer i et barn.
Det vil Mab sørge for. Han vil overtage magten og knuse os.
Et spejl. Der er ingen spejle på Avalon.
Tror du så, jeg kan forandre dig?
Du har allerede forandret mig.
- Ja. Det er uretfærdigt. - Nej. Det er rendyrket ondskab.
Jeg er omgivet af ondskab og må derfor være ond for at overleve.
Den er for letkøbt.
Du kan godt bekæmpe ondskaben, hvis du vil.
Merlin er skyld i alle disse ulykker.
Det passer ikke! Hvorfor er du kommet?
Jeg har et forslag. Jeg giver dig skønheden tilbage, -
- hvis du bringer Merlin til et sted, jeg har skabt.
Dér kan I leve resten aflivet.
- Og være lykkelige? - Ja.
Hvis han gør det, kan han ikke følge sit kald.
Ønsker du da, han skal forspilde sit liv?
At kæmpe for retfærdigheden er ikke at forspilde sit liv.
Jeg ville ikke kunne nænne at gøre det.
- Jeg elsker ham. - Det gør jeg også. Og jeg hader ham!
- Hvad er dit svar? - Nej.
Det... gør mig ondt.
Hvis du ombestemmer dig, -
- skal du blotkalde på mig.
Jeg kunne ikke holde mig væk.
Arthur var mere end min konge, og jeg var nysgerrig.
Merlin!
Det er godt at se dig igen.
- Hvad foregår her? - Jeg indfrier et løfte.
Jeg opfører byen Camelot. Det er en nybegyndelse.
Det med Morgan var en fejltagelse. men skal jeg dømmes for altid?
Nej. Ikke af mig. Jeg vil aldrig fordømme dig.
Jeg tager lord Leos datter til ægte.
- Elsker du hende? - Hun egner sig som dronning og kone.
Vielsen finder sted her i Camelot.
- Kommer du til brylluppet? - Ja, gerne.
- Hvad hedder hun? - Guinevere.
Jeg var på vej til Tintagel Castle.
Arthur havde næppe været så forhippet på at finde Gralen, -
- hvis han havde vidst, hvilken mægtig fjende Morgan le Fay var.
Merlin vil tale med Dem.
Vis ham ind.
Hørte du det, Mordred? Vi får besøg af en troldmand. Spændende, ikke?
- Lady Morgan, kender De mit ærinde? - Hils på min søn Mordred.
Skam dig. Gør, hvad du har lyst til, men uforskammethed er en svaghed.
- Jeg afbrød dig, Merlin... - Ved De, hvorfor jeg er kommet?
Du kommer angående min søn.
- Han er vokset, ikke sandt? - Jo, lidt for hurtigt.
- Klart nok. Det er magi. - Morgan...
Jeg beder dig, for landets skyld... Lær ham ikke de gamle sædvaner.
Skråt op med landet! En bastard har stjålet min trone.
En bastard avlet i blod, da hans far forførte min mor og dræbte min far.
- Jeg tænker på fremtiden. - Ja, det gør du vel.
Fortiden er for smertefuld, ikke? Du ønskede, Uther skulle være konge.
Du fik ham til at forføre min mor og tilintetgjorde derved mig.
Man kan sige, at du avlede Mordred, nøjagtig som Mab fik Arthur.
Det kan jeg godt leve med.
Du må indstille dig på, at Mordred bliver konge.
Det må aldrig ske.
Mordred, dog! Merlin er vor gæst. Slemme dreng.
Han ønsker bare opmærksomhed. Og det får du, når du bliver konge.
Og han bliver konge.
- Hvad så med de gamle sædvaner? - Spar mig for din prædiken.
De gamle sædvaner har behandlet mig godt.
De har skænket mig en søn og givet mig skønhed.
Stakkels Morgan... Det er kun en illusion.
Skønhed er altid en illusion. Vidste du ikke det?
Vi brugte den traditionelle indgang... døren.
- Man plejer at åbne den først. - Se, hvem der er kommet, Mordred.
Tante Mab og onkel Frik.
Det er længe siden, hr. Merlin. Husker De mine trylleri- lektioner?
- Han havde et stort potentiale... - Men skuffede fælt.
- Han er godt nok flot. - Synet bedrager. Hvad betyder det?
Legetøj, Mordred. Tante har taget masser af legetøj med.
Merlin, du tog min familie fra mig, så derfor fik jeg en ny.
Det varer ikke evigt.
Fornemmer du det ikke? Jeg vinder, Merlin.
Jeg ejer tålmodighedens gave.
Det var længe, før Mordred gør krav på tronen, men jeg kan vente.
Du bliver Arthurs banemand og får Merlins drømme til at briste.
Se! Den store troldmand er magtesløs.
Merlin, du bekymrer dig igen.
Det samme nødråb. Din søster bliver stærkere og stærkere.
- Og jeg bliver svagere. - Hvad skal jeg stille op?
Nogen må bevogte tronen, mens Arthur leder efter den hellige Gral.
- Han risikerer at miste tronen. - Du skal finde en med et rent hjerte.
- En sådan person findes ikke. - Svaret findes i Joyous Gard.
Min båd vil føre dig dertil.
Det var som en drøm om en drøm.
Himlen delte sig og drømmen blev til virkelighed.
Men engang i fremtiden vil man beskrive mig, -
- Arthur og Guinevere og Camelot som en drøm.
- Hvem er du? - Troldmanden Merlin.
- Der findes ikke troldmænd. - Jeg er den sidste.
- Hvem er du så? - Galahad.
Min mor er lady Elaine, min far er sir Lancelot.
Jeg leder efter en mand, som kan forsvare kongens rige.
Men han skal have et rent hjerte.
De har fundet den rette.
Det gik alt for let.
- Er det det, du ønsker? - Spørgsmålet er, hvad du ønsker.
Nu har du har chancen for at opleve et sidste stort eventyr.
- Jeg burde have indset det. - Pas på din mor, Galahad!
Mine herskaber, rigets riddere...
Jeg tager snart af sted for at lede efter den hellige Gral.
Nogen må beskytte riget og dronningen i mit fravær.
- Det vil være mig en ære. - Du ved, jeg behøver dig, Gawain.
- Jeg stiller mig til rådighed. - Du er for gammel, Boris.
Ja, men det er jeg ikke.
Deres majestæt, jeg indestår for sir Lancelot af Søen.
- Han vil deltage i turneringen. - Meget vel, Merlin.
Det bliver Gawain eller Lancelot.
Lancelot af Søen vinder. Han er den dygtigste og ædleste af ridderne.
- Han er flot, ikke? - Jo...
- Hvad sagde du? - Ingenting.
Deres majestæt, jeg tilbyder Dem mit sværd og mit liv.
I egenskab af mester skal Lancelot...
Hvordan har han det?
Rimeligt i betragtning af spydspidsen ikke er fjernet endnu.
Vi er uenige om, hvordan vi skalfjerne den.
Spørgsmålet er, om vi skal trække til venstre eller højre.
- Kan jeg gøre noget for Dem? - Hold min hånd.
Planeterne Venus og Uranus får størst betydning...
Ikke så meget snak. Gør noget.
- Vi må diskutere sagen først. - Der står meget på spil.
Behandler vi en ridder for en brækket arm, så dør han.
Så er det godt!
Lancelot, er du klar?
Gør det, Gawain.
- Farvel, Merlin. - Farvel, Arthur. Kom snart tilbage.
De søgte efter drømme, skygger.
Men hvis jeg havde afsløret det, ville de alligevel ikke høre efter.
Årene gik. Det ene år efter det andet...
Hold op med at ryste, ellers risikerer jeg at ramme jer.
Nær ved og næsten...
Så er det godt, Mordred.
Du må ikke forivre dig, skat. For så mister du kontrollen.
- Hvorfor skyder du Mab og Frik? - Det er vel ikke noget personligt.
- Han synes om dig. - Hvad mon der var sket, hvis...
Hold op, mor. Tante Mab forstår mig. ikke?
Selvfølgelig. Du øvede dig bare. Sæt dig her ved siden af mig.
Du er min yndlingsnevø, men du må styre din vrede.
- Min vrede over for Arthur? - Ja, og Merlin.
Du ser bleg ud. Du får ikke nok at spise.
- Jeg besidder 10 mands styrke. - Gør, som tante siger.
Og gør noget ved den frisure.
- Ja, ja, mor. - Stor dreng.
- Arbejdet skrider for langsomt frem. - De ombestemmer Dem jo hele tiden.
- Jeg gør mit bedste. - Det er ikke nok.
- Er De ensom? - Merlin følger mig som en skygge.
Hvorfor er det ikke dig? Du er jo min.
Når jeg er hos dig, banker mit hjerte helt vildt.
Det er farligt...
Vi bør være taknemlige for min skygge.
- Hvad er der, Merlin? - Væggene hvisker, Guinevere.
- Kan du ikke høre det? - Nej.
- Hvad siger de? - At du flirter med sir Lancelot.
- Tror du på den hvisken? - Jeg har set jeres blikke.
Folk må tro, hvad de vil. Jeg er deres dronning.
Og må derfor være ekstra forsigtig. Her kan jeg ikke beskytte dig.
Du er så smuk.
Jeg burde springe ned på brystværnet.
Så springer jeg også.
Jeg kan ikke leve uden dig.
Jeg nægter at tro det. Lancelot ville aldrig...
Tante? Du virker svært fornøjet med dig selv.
Hvad har du udrettet? Noget forfærdeligt?
Fortæl. Det er sikkert noget spændende.
Jeg har sørget for, Elaine ved, Lancelot og Guinevere er elskende.
Herligt.
- Er det ikke lige lovligt uværdigt? - Uværdigt?
Hvad betyder det ord, mor?
- Det har jeg glemt. Hvad betyder det? - Jo, det er uværdigt.
Men jeg vil ikke høre om det.
Jeg advarede dig, men du ville ikke lytte.
Hvad er der sket?
Elaine... hvordan døde hun?
Hun døde af sorg... På grund af dig.
Det gør mig ondt.
Jeg dømte dem for hurtigt.
Jeg bar en del af skylden. Jeg havde jo udvalgt Lancelot.
Jeg ville ønske, jeg havde sagt det. Det havde gjort det lettere.
Jeg har en god nyhed, Nimue. Arthur kommer hjem igen.
- Fandt han den hellige Gral? - Nej, men han kommer hjem.
Han skulle aldrig være taget af sted.
Så kan Merlin begynde at leve sit egetliv.
Ja. Og han bør dele livetmed dig.
Du hører til hos Merlin.
Gud vil ikke vide af dig, når du elsker en anden.
Jeg burde måske ikke sige det her, men...
Troen er givetvis det højeste, men kærlighed overgår troen.
Pas på. Trappen er glat.
- Hvor skal vi hen? - Til mit land... magiens land.
- Må jeg fremtrylle monstre? - Selvfølgelig.
Men det er ikke lutter leg. Arthur vender tilbage. Du skal lære en masse.
- Tager mor med os? - Nej. Vi har ikke brug for hende nu.
- Hvor fører du min søn hen, Mab? - Tiden er inde...
- Jeg må forberede ham. - Fingrene væk. Han er min søn.
Jeg gav ham kærlighed, du gav ham kun legetøj.
- Jeg gav ham livet. - Jeg giver aldrig slip på ham.
Snedigt gjort, tante.
Elskede...
Elskede Frik...
Er jeg stadig smuk?
Ubeskrivelig smuk.
- Er jeg smuk? - Ja... ubeskrivelig smuk.
- Du dræbte hende! - Hun gled bare.
Det kan være ligegyldigt nu. Vi må af sted.
Lede, gamle heks! Må Gud forbarme sig over din sjæl.
Hvorfor er alle pludselig på nakken af mig?
Jeg efterlader dig i din sorg, men uden magiske kræfter.
Du skal vandre omkring i verden, grim og ensom, -
- som om du var et rigtigt menneske.
Farvel, Frik. Jeg vil savne dig.
Narret.
- Hvorfor dræbte du ham ikke? - Fordi han ønskede at dø.
Camelot er færdiopført. Lancelot holdt sit løfte.
Vi ankommer med høj faneføring.
Løftfanerne og vær stolte, for nu er vi hjemme!
- Hvor er alle folk? - Der er noget galt her.
Kalder I det en modtagelse?
Hvad er der sket?
Guinevere...
Hvor er Merlin og Lancelot?
Det kan jeg fortælle dig.
- Hvem fanden er du? - Et malende udtryk. ”Hvem fanden”.
Lige på en studs. Hvem fanden...
- Kan du ikke kende mig? - Nej. Burde jeg det?
Du knuser mit hjerte...
Det plejer ellers at være stenhårdt.
Jeg genkender dig... far.
Jeg er din søn Mordred!
Morgan le Fay... er din mor.
Hun var min mor. Hun er faret til en bedre verden.
Endelig sover hun alene. Det er et smerteligt tab.
Den ene dag lo hun, den næste var hun borte.
Som sommervinden. Lige midt i livet osv. osv...
- Derfor står jeg her nu. - Jeg forstår ikke...
Jeg beskytter dine interesser. De falder nemlig sammen med mine.
Mens du var bortrejst i din åndelige søgen efter sjælelig rensning...
... blev du bedraget.
- Så er det nok, Mordred! - Nej. Sandheden skal frem.
Det er et dårligt tidspunkt.
Lancelot bedrog dig med dronningen eller måske snarere omvendt.
- Uanset hvad, du blev bedraget. - Snak om det på et andet tidspunkt.
- Er det sandt? - Vi taler om det i ro og mag...
- Er det sandt? - Ja.
- Du har ingen ret til at være her. - Jo. For det angår os alle.
- Hvor kunne du gøre det? - Du var bortrejst i årevis.
Tror du, det er rart at vide, at du har et barn med Morgan?
Nu bliver det vist lidt for personligt.
De glemmer, at det berører hele riget.
Vi taler jo om landsforræderi. Giver I mig ikke ret?
Jeg betragter det ikke som landsforræderi.
Hun bedrog mig, kun mig.
Nej, Mordred har ret. De er vor konge. Altså er det landsforræderi.
Vi må idømme hende dødsstraf.
Det siger loven.
Mine herrer, vi bør lade nåde gå for ret.
Religionen siger: ”Lad den uskyldige kaste den første sten”.
Jeg ved, jeg har syndet, og det har I vel også.
Jeg må tilstå, at jeg har syndet lidt i ny og næ.
Skal hun slippe billigere, fordi hun er dronning?
- Fordi hun er menneskelig. - Nej. Fordi hun er Arthurs hustru.
Skal der gælde forskellige love for herskere og undersåtter?
Arthur, jeg troede, det var anderledes i Camelot.
- Det er det også. - Så læg handling bag dine ord.
Merlin, hvad skal jeg gøre?
Vi kan ikke tilsidesætte loven.
Guinevere tiltales for landsforræderi.
En glimrende beslutning. Rimelig og retfærdig.
- Nu skal der festes. - Forsvind fra Camelot!
Men far, jeg er jo netop ankommet. Lad os tale om gamle minder...
- Få ham til at tie stille. - Det mener du jo ikke.
Jeg er din elskede søn, din eneste arving...
- Jeg vil aldrig se dig igen! - Tag vel imod mig.
- Ellers tager jeg, hvad der er mit. - Vagter, før ham bort!
Bliv siddende. Jeg finder selv ud.
Jeg vil knuse dig, far. Og denne gang kan din troldmand ikke redde dig.
Mab!
Her er jeg, Nimue.
For mange år siden gav du mig et løfte. Agter du at holde det?
Ja. Men hvorfor har du ombestemt dig?
Kongen er på vej hjem, så Merlin kan være hos mig.
Merlin er den eneste, der betyder noget for mig.
Vil du bo sammen med ham et sted, som jeg har udvalgt?
Ja, hvis du gør mig smuk igen.
Jeg advarer dig.
Er du først kommet derhen, kommer du aldrig væk derfra.
- Opsøger han mig der? - Ja.
Så gør det, Mab.
Jeg vil ikke se på det. Det var mig, der syndede, ikke hende.
Det brænder. Det er for sent.
Det er Lancelot!
Kom!
Lancelot udsatte altid alting til sidste øjeblik.
Og så vidt jeg mindes, gik det galt hver gang.
Gudskelov...
Lancelot og Guinevere red ud af historien og blev... legender.
- Hvad er meningen? - Du narrede os.
Du dømte dronningen til døden men lod troldmanden redde hende.
Du var for fej til at løslade hende.
Du har ret. Det burde jeg have gjort.
- Loven forskelsbehandler os. - Det er for galt!
Hørte du, hvad han sagde? ”Det er for galt”.
Jeg opfordrer jer alle til at slutte op omkring frihedens fane!
- Der overraskede du mig, far. - Jeg kender fornemmelsen.
Mine herrer, vi har ikke mere at tale om.
De, som går ind for retfærdighed, følger med mig.
Hvem der? Fader Abbot?
Jeg har redet hele natten. Nimue er forsvundet.
Men jeg skulle hilse og sige, hun venter på dig ved magiens port.
- Du lyver. - Hvordan kan du sige det?
Løgner!
Godt, at du ikke har glemt alt, hvad jeg har lært dig.
Du mener, hvad Frik lærte mig.
Nævn ikke den uslings navn. Jeg har fyret ham uden anbefalinger.
I øvrigt... Nimue er forsvundet.
Og hun ønsker, du skal møde hende, når du er klar.
Merlin, mine adelsmænd er imod, at du hjælper os mod Mordred.
Hvis du alligevel gør det, nægter de at følge mig.
- Hvad vil du nu gøre? - Lukke bøgerne, -
- smide tryllestaven væk og trække mig tilbage.
Jeg har stadig mange oplevelser til gode her i livet.
- Nimue? - Jeg skal møde hende nu.
- Kan du klare Mordred selv? - En strid fra eller til...
Og vi har retten på vores side.
Jeg er stolt af dig, Arthur.
Vær ikke bekymret for mig, Merlin. Jeg har jo Excalibur.
Halløjsa.
Nimue!
Merlin, jeg er herinde.
Se.
Se, hvor vi er.
Kom...
Vent.
Det her er Mabs værk.
Glem hende. Vi har allerede spildt en masse tid.
Nu er det vores tur. Er det ikke det, du altid har ønsket?
- Gawain, hyggeligt at se dig. - Spar mig for din snak. Kæmp.
Jeg troede, du ville sludre lidt, før du dør, men som du vil...
Mordred!
- Far! - Dygtig dreng.
Nå, Mordred...
Hej... far.
Afgørelsens time er kommet.
Dét kan vi i det mindste blive enige om.
Jeg tror ikke, vi var blevet en lykkelig familie.
Hvad er der?
Jeg hørte et skrig.
Jeg hørte ingenting.
Det var et krigsråb.
- Arthur og Mordred. - Glem det. Det angår ikke os.
Det gør mig ondt, Mordred.
Gør det ikke, far. Endnu en synd...
Vil du dræbe din egen søn?
Mordred!
Arthur er døende. Jeg må af sted.
- Jeg vender snart tilbage. - Jeg vil vente på dig... for evigt.
Meget snart. Det lover jeg.
Nej!
Nimue!
Hvorfor sagde du ikke noget?
Jeg vidste, at jeg aldrig ville få hende at se igen.
Jeg kan ikke redde dig.
Dø ikke, Mordred.
At dø, kære Mab... er det sidste, jeg gør.
Gamle ven...
Jeg vidste, du ville dukke op.
- Hvordan har du det, Arthur? - Jeg har haft det bedre.
Merlin, kast sværdet i søen.
Ingen må komme i besiddelse af det.
Begiv dig på vej. Nu.
Hvil i fred, min søn. Excalibur havnede i de rette hænder.
Her har du dit sværd, dame!
Du løj for mig.
Jeg løj ikke.
Jeg sagde, svaret skulle findes i Joyous Gard.
Det var der, jeg fandt Lancelot.
- Det var ikke Lancelot, vel? - Det var drengen Galahad.
Det er menneskeligt at fejl, Merlin, og du er halvt menneske.
Den bedste halvdel.
Farvel, Merlin. Min søster havde ret i én ting:
Når vi bliver glemt, holder vi op med at eksistere.
- Hvad bestiller du her, Frik? - Bryder alle mine principper.
Hellere være kujon af og til, end død for evigt.
Og alligevel kæmper jeg de godes sag, hvilket er langt værre.
- Og Mab? - Jeg tog selv min afsked.
Hvis De vil sætte efter hende, får De brug for min hjælp.
- Jeg vidste, du ville være her. - Vil du overvære min triumf?
Nej, din undergang.
Du har altid været en fantast. Lad mig se...
Du mistede Arthur, tabte slaget, din store kærlighed...
- Slaget er ikke tabt endnu. - Du kan umuligt vinde.
- Hun er sårbar nu. - Hvad bestiller den forræder her?
Efter flere års tro tjeneste var det ikke særlig pænt sagt.
- Det bliver endnu værre... - Jeg må desværre gå nu.
- Mordred er død. - Så er vi i samme båd.
Det er et opgør mellem os to, Mab.
Jeg vil vise dig, hvor svag jeg er.
Min styrke er vigende, -
- men jeg har stadig magt over disse stakler.
Hvad vil du gøre? Bekæmpe mig med legetøjssværd og økser?
Nej, Mab. Vi behøver blot at glemme dig.
Merlin, hvad laver du?
Du kan ikke gøre os fortræd længere. Du har mistet din betydning.
Vi glemmer dig, dronning Mab.
Slut dig til din søster i søen og gå i glemmebogen.
Se på mig.
Se på mig!
Frik!
Merlin!
Glem mig ikke, Merlin. Jeg elsker dig som... en søn.
Jeg havde vundet. Jeg forsøgte at le, -
- men det var et fortvivlet smil.
I mit indre følte jeg kun sorg og vrede over, det var forgæves.
Alle som jeg havde elsket og omvendt, var borte.
Galahad vendte tilbage med den hellige Gral og foråret.
Og jorden blev frugtbar igen. Dødens og mørkets tid var omme...
Og hermed slutter min beretning.
Hvis min historie har fornøjet eller fængslet jer, -
- kan I vise jeres påskønnelse som I finder passende, -
- men helst ved at give en skærv.
Hr. Merlin, fandt De Nimue?
Nej. Hverken hende eller grotten.
Kan De stadigtrylle?
Nej. Det er jeg holdt op med. Ingen tror på troldmænd længere.
Tak. Det var det hele. Der er ikke mere at tilføje.
- Sådan husker jeg det nu ikke. - Frik? Er det virkelig dig?
Ja. Det er mig.
Det var en virkelig spændende historie.
Du udelod heldigvis visse ting...
Det er mere publikumsvenligt. Ellers havde de aldrig troet på det.
Hvordan har du det i øvrigt?
Der er altid efterspørgsel efter dygtige butlere...
Og jeg har altid tilhørt eliten.
Det kan ikke være muligt... Jo, det er sir Rupert.
Jeg fandt ham på en mark, og så sludrede vi om gamle dage.
Burde du ikke være død, gamle jas?
Nej. Jeg er også bidt af en gal troldmand.
- Nå ja... og så er der Nimue. - Hvad er det med hende?
Hun spurgte efter dig, da jeg mødte hende forrige måned.
Jeg forstår ikke... Hvad skete der?
Da Mab forsvandt, svandt hendes forbandelser, -
- og Nimue genvandt sin frihed.
- Hvor er hun, Frik? - Det ved sir Rupert.
- Tak, gamle ven. - Jeg elsker lykkelige slutninger.
Merlin...
Kæreste...
Frik fandt dig.
Jeg troede aldrig, jeg skulle se dig igen.
Alle de spildte år...
Du er blevet ældre.
Det er du også.
- Har det nogen betydning? - Nej. Ikke mere.
- Men... - Hvad?
Jeg kan en sidste tryllekunst.
Nu kan jeg ikke flere. Her hører magien op.